FÖR NÅGRA ÅR SEDAN...
I EN SMÅSTAD I INDIANA
RUSTYS VETERANBILSUTSTÄLLNING I DAG!
DAWGS - www.HoundDawgs.org
Tack.
Det är bra för affärerna.
Tack.
–Ursäkta mig. –Oj!
Vilken stil. Jag tröttnar aldrig.
–Tack. –Men släpp ut håret.
–Varför det? –Scott hälsade på oss i går.
Skulle han hämta slipmaskinen?
–Nej. Han ville ha vår välsignelse. –Va?
Hej, Scott.
Han är så fantastisk. Vilken drömprins. Du får då allt!
Ingen får allt, Brenda. Ge inte upp.
–Det ser bra ut med gammaldagskvällen. –Visst gör det.
Lägger du märke till nåt särskilt?
Kanske hur du känner dig i dag, eller jag?
Nja... jag har... Jag har...
Jaså, nya bluetooth–glasögon.
Det är spännande, men jag fick själv betala dem.
–Så fel. –Det är principen.
Vi ska inte betala för vårt jobb.
80% av polisens makt hänger på ögonkontakten. Så här. Ser du?
–Jag vill prata om i kväll. –Okej.
Jag bjuder dig på middag. Jag har ordnat med ditt skift.
–Nu? –Nu.
–Var? –Bara på stans bästa restaurang.
–Aldrig. –Jo, The Fancy Gondola.
–Vad häftigt. –Det är precis där.
De flesta här är läkare, advokater, domare och sånt.
–Wow. –Alice...
Den här blev bästa pasta alfredo tre år i rad.
Vi har väl varit tillsammans i åtta månader nu?
Jag glömmer aldrig första dagen du rullade fram till min motorcykel.
Och våra blickar möttes.
Hur lång tid kommer det att ta?
25 minuter max. Ni kan äta medan jag jobbar.
–Vi kan väl byta bord. –Det är det enda och bästa.
Gondolbordet. Det är romantiskt.
Det tog två veckor att få. Annars hade jag gjort det här tidigare.
Alice, jag älskar dig för den du är.
I nöd och lust. I sjukdom och hälsa.
–Du är min kära honungskaka. –Ursäkta, är det något problem?
Vi sitter som fastnaglade.
Jag planerade ju det här med er.
Vilket geni kom på att renovera nu?
–Det är inte sant. Frieriet är förstört. –Nej, Scotty, fortsätt.
Vi ber om ursäkt. Ha tålamod lite till.
Den är för liten.
–Eller mitt finger är för stort. –Du har stora fingerleder.
Ja. Jag vill gifta mig med dig.
Från djupet av mitt hjärta skulle det vara en ära att bli...
Den sitter djupt, framme i vänstra pannloben.
Fem centimeter in.
Vi måste vara försiktiga. Hon kan få men för livet.
Vänta! Hon har ingen försäkring. Sluta.
–Tack. Du är en ängel. –Jag är utsvulten. Var är hamburgarna?
Ni måste. Det är ett akutfall.
Det är ett intressant ord.
Ett skottsår där magen blöder är ett akutfall.
Hon kan stiga upp och gå härifrån.
Det kan bli ett akutfall om en vecka, eller en månad, men nu är det inte det.
Jag är utled på oförsäkrade 25–åringar som kommer hit–
–och förväntar sig gratis hjälp.
Och vi är ansvariga, så vi riskerar att behöva betala dig.
–Ni kan väl stämma restaurangen. –Det skulle ta åratal att få pengarna.
Vänta. Hur mycket kostar det egentligen?
150 000 dollar för att ta ut en spik?
–Det är en hjärnoperation. –Den sitter i benet bakom näsan.
Den sitter djupt.
Vi kan gifta oss, så går det på Scotts försäkring.
Då är den ett tidigare besvär som försäkringen inte täcker.
Om vi bara lämnar den, då? Jag har nog sett det här på internet.
Nån rocksnubbe med spikar. Jag kan också det.
Det beror på läget. Din har ett väldigt oturligt läge.
Hur oturligt menar du? Mitt jobb handlar om odds.
Vad är oddsen att hon blir ett vrak?
Hon kan förlora motoriken i munnen och sluddra.
–Dregla i resten av livet. –Ingen kul fru.
Vår kärlek är starkare än så. Eller hur, Scotty?
Scotty? Scotty?
Vi får lyssna på läkarna.
Det är också möjligt att spiken vänder sig inne i loben.
Då kan hon förlora alla slags hämningar.
–Det är väl bra? –Kanske.
Ärligt talat kan det vara skitjobbigt.
Det kan vara bra för sexet.
Jag kanske äntligen kan få orgasm.
Okej, älskling. Så privat.
50 procent av alla kvinnor får inte det vid samlag.
Om du börjar försiktigt, då? Och sen använder vinkeln som jag gillar?
Hursomhelst...
I den här loben kan spiken ge henne anfall av panik–
–...och oväntad vrede, ursinne. –Det läste jag med.
Hon kan börja prata främmande språk som hon kan ha hört som barn.
Galet, men jag har sett det.
Minns du portugisiska Jimena, min barnvakt som jag ville ha som tärna?
Ja visst, Jimena, barnvakten.
–Vad gör du? –Den måste väl förstoras.
Vänta. Är vi fortfarande förlovade? Det är vi väl?
Först tar vi hand om ditt huvud, sen ser vi hur det blir. Visst?
Den här ger dig tur just nu.
Bytte du ut hennes förlovningsring mot en hönsfot?
Det är en hökklo, som Alice vet betyder mycket för mig.
Den har gett mig tur genom åren, 90 procent av tiden.
Hur mår min älskling?
–Åh, mamma. Pappa. –Älskling.
–Snälla, kan ni betala min operation? –Självklart.
Hökklon funkar redan.
–Hur mycket kostar det? –150 000.
–150 000? –Så mycket pengar har vi inte.
–Ingår jag inte i er försäkring? –Det tog slut när du var 22.
Du fick välja mellan grundläggande sjukvård–
–eller ett kreditkort som pappa betalar 500 om året på.
Ett kreditkort lät roligare då, men nu låter sjukvård roligare.
–Så går det. –Vi kan ta ut ett andra lån på huset.
–Ja! –Nej, det har vi redan gjort.
Jaha. Var det inte någon som förlovade sig i dag?
–Det ligger på is. –Va? Nej, nej.
–Ni är fortfarande förlovade. –Vi ordnar det fortare än kvickt.
Vi får ha en välgörenhetsgala.
UT MED SPIKEN–GALAN
Du ser bra ut.
–Hej, Alice. –Läs om hjärnoperationen.
–Här. Tappa den inte. –Hej, Brenda. Hur mår du?
–Du ser bra ut. –Du med.
Läs om operationen. Den är till dig.
Svårt att motstå den svampiga känslan. Det är din hjärna, vet du.
–Jag vet, så sluta trycka på den. –Kom ihåg att jag är läkare.
–För djur. Kor kan inte be dig sluta. –Det kan de visst.
Det har kommit andra med oförsäkrade skador.
–Kan de inte ha egna galor? –De stöttar dig. En solidaritetsgrej.
–Du minns väl pastor Norm? –Förlåt att jag inte har gått i kyrkan.
Krisen kan föra dig till Gud, som Keyshawn. Själv har jag drivits bort.
Han har sjukledigt på obestämd tid.
–Jag har sabbatsår. –De tvingade honom.
–Det är oviktigt. –Visst inte.
Han bad Gud rädda hans äktenskap. Gud svarade med Viagra, som inte hjälpte.
Då svarade han med ett experimentellt superpiller. Ser ni det här?
–Ingen vill höra om det. –Wow.
–Okej, toppen. Nu går vi, Scott. –Okej.
Såg du storleken på den? Oj.
Hej, alla. Tack för att ni kom. Ni är gripna.
Skämt åsido. Det är dags att be om donationer. Så jag vill säga...
Förlåt. Alice, kan du göra nåt åt högtalarna?
Jag har förberett lite. Gå inte! Varför går alla?
–633, 634. –Växelpengar från kusin Al.
Kan man lösa in en check på en dollar?
De skulle ha gett mer åt ett annat organ.
Ska hon spika sig i levern, då?
–Jag sa ju till... –Jag försökte.
Det är inte kul när vita inte bidrar.
–Vi får spara, som förr i tiden. –Det går inte. Jag har fått sparken.
Dåligt för affärerna!
Ingen får allt. Minns du det, Alice? Ge inte upp.
Det måste finnas nåt vi kan göra.
Jag har varit veterinär i 23 år.
Jag har sett grepar i kohuvuden. Jag klarar nog det här.
Jag godkänner inte det här.
Spiken har kommit emellan oss. Den måste bort.
–Skyll inte på mig om det går illa. –Säg inte så i min operationssal.
–Inte mitt fel. –Bedövning.
–Är det bedövningen? –Cowboys gjorde så.
–Varför dricker du? –Just det, läkaren?
–För händernas skull. –Hon får göra oss sen, pastorn.
Vi ser hur det här går först.
Enligt Google är ko–och människohjärnor olika.
Google kan ha fel. Wikipedia med. Folk hittar på saker.
Bön. Välsigna den här galna operationen. Led Rita och skydda Alice. Amen.
Så här gör jag: jag använder pincetten och går in 3,5 till 4 centimeter.
Jag tänker hitta spiken.
Jag måste... Jag måste gå in där, ganska...
Vad? Jag kan inte direkt se spiken. Bara jag inte gör hålet större.
–Sluta då! –Vänta!
–Vi har nått spiken. –Okej.
–Du klarar det. –Oj!
Jag har den, jag har den!
–Jag tappade den. –Kom igen!
Jag tappade den. Den var hal som en melonkärna.
–För fan, Alice. –Oj, oj.
Din jävel! Jag hatar er alla!
Alice!
–Det är som i Exorcisten. –Du rörde den arga hjärndelen.
–Jag gjorde det jag kunde! –Jag är jätterädd.
–Vad är det med mitt ansikte? –Det är bara sot. Ge henne plats nu.
Så gör man med en galen ko.
Vi gör som med en beväpnad person. Skapar kontakt. Håll er undan. – Alice?
Vi bara pratar. Ingen blir skadad.
–Jag är så nervös. –Ge mig den. Gör som jag säger.
Andas in och andas ut.
–Kan staten bota mig? –Blockera den tanken.
"De ska betala för mina glasögon, men operationen är vansinne."
– "Vi måste sitta vid det bordet." –Det är romantiskt.
–Det är spiken! –Hon älskade bordet.
Hon verkar inte uppskatta tiden och energin jag la på frieriet.
Det handlade om oss, inte henne. "Jag har ont".
–Hon vill inte ha uppmärksamhet. –Tror du det? Har du ändrat ringen?
Så den passar det här fingret!
–Det går inte för sig. –Jag vet inte vad som händer.
Nu räcker det.
Vi behöver utrymme.
–Han avslutade det. Hårt. –Jag vet inte vad det betyder.
Hon frågar på portugisiska om du gör slut med henne.
Gör du det, Scott? Bryter förlovningen?
Jag vill inte det, men oddsen är kring 65–35–
–att du, Alice, blir ett enda argsint portugisiskt vrak.
Vi har 70 procents chans att bli ihop om du blir botad. Det beror på när.
Att lämna nån med hopp funkar aldrig.
Du gjorde slut med mig.
–Det måste bli så. Förlåt. –Elakt.
Ingen skulle ju göras illa i dag!
–Det går inte alltid som planerat. –Scott!
–Nej, Scott gå inte. Snälla. –Kom igen, Scott!
–Nej, Scott! –Gör det inte!
Släpp ut det.
Du kan bo hos oss ett litet tag.
TRE VECKOR SENARE...
–Hej, pastorn, och Keyshawn. –Hur mår hon?
En aning deppig sen uppbrottet, men hon repar sig nog när hon träffar er.
–Vill ni komma in? –Tack.
Älskling, titta vem som är här.
–Alice, hur mår du? –Hej, Alice.
–Oj! –Hon borde kanske få lite frisk luft.
–Komma ut ur huset. –Det gick inte ihop med det ilskan.
Arga rappare hjälpte mig också med min sjukdom.
Vad har du för sjukdom egentligen?
–Vi fick aldrig höra om det. –Ni vill inte höra om det.
Berätta allt. Delad sorg är halv sorg, eller hur?
–Ja, snälla. –Jag heter Keyshawn McWilliams.
Jag vill fånga en la–di–da–dis uppmärksamhet.
Så jag började tävla i tyngdlyftning. Jag kom till semifinal–
–där jag skulle slå rekord och ta 250 i deadlift.
Men du gjorde dig illa i ryggen.
Nej, jag lyfte 250, men lärde mig ordet "framfall" gällande anus.
Det räcker. Jag vill inte att Alice ska bli upprörd.
Man vet aldrig vad som sätter i gång det.
Vad tittar du på?
Bob?
Hitta nåt lugnande åt Alice.
Bob?
Jag är glad att kunna hjälpa människor.
Jag gillar att komma bort från kontoret.
Att träffa ortsborna, höra dem, känna deras doft.
Staten. Om nån har ett problem som kan lösas genom en lag–
–så är ni inbjudna till mig i Washington.
Jag måste prata med honom.
–Han kan inte hjälpa dig. –Jo, det är hans jobb.
Han sa ju det, och han var snäll och ingen idiot. Det märktes.
Vi gör ett problem till en idé.
Jag kan bli botad, gifta mig med Scott, och så blir allt bra.
Hon är entusiastisk igen!
Nej! Hon ska inte till Washington.
Jag måste bort, och bli botad. Jag måste träffa honom.
–Vem då? –Nu behöver du inte åka!
–Kom du för min skull? –Nej, för att hämta slipmaskinen.
Och för att se om du var botad. Tydligen inte.
–Vad är det med Washington? –Jag ska få hjälp där.
Din hjärna vänder sig mot sig själv.
Nåt galet lagar inte nåt galet. Du är trasig.
Nej! Det är en bra idé.
Eller den enda idé vi har.
Den är inte bra.
Det kanske är ett kall. Att resa med Keyshawn skulle vara som...
Jesus med de prostituerade och spetälska.
–Tack. –Du får inte uppmuntra till det här.
Det är 105 procents risk att Washington är en usel idé.
Bob, slipmaskinen?
Jag kan behöva låna den igen om jag måste bygga ramper åt Alice.
Jag går och packar.
Jag är intresserad om du blir botad.
DEN SOM INTE TROR ÄR REDAN DÖMD
–Visningarna är slut. –Vi ska träffa mr Birdwell.
Du måste stå bakom... Vapen!
Den är inte laddad.
Herregud, jag är skjuten!
Det är ingen fara.
Okej, jag är inte skjuten. Men jag är traumatiserad.
–Kom hit med henne. –Förlåt.
–Jag kan inte arbeta mer. –Vad är det?
–Jag skulle visa vad som hände mig. –Hon borde inte rört den.
–Vad skulle jag ha gjort, då? –Ja, hon är säkerhetsvakt! Och glödhet.
–Vad heter du? –Rakeesha. Alla kallar mig Ra–Ra.
Jag heter Keyshawn men kallas för Ki–Ki.
–Ditt trauma tänder mig. –Åh, Jesus.
Jag ber om ursäkt för mina okänsliga vänner.
Låt mig bjuda dig på en sakebomb som tröst.
–Ska ni gå nu? –Vi kom precis.
I de svartas värld går det så snabbt.
–Vårt uppdrag, då? –Och vår dröm?
Vi skulle ju vårda nationens sår. Vad hände med det?
Lycka till.
Okej, då är det väl bara vi. Då går vi. Okej.
HOWARD BIRDWELL INDIANA
–Är du redo? –Ja.
Välkomna. Det tar två till tre veckor att få ett möte.
–Herregud, är det han? –Ja, men han är upptagen med lagar.
Sex är överskattat.
Ibland är kontakten medioker, och så bla bla bla, du vet?
Jag spelar hellre golf, mamma.
Jag vet att jag är charmig, men jag får inget gjort här.
Jag får inte ens färgat lim till ungarna. Det var ett löfte.
–Vi kan inte bara gå in. –Men han är ju där.
–Mrs Hendrickson, vilken ära. –Är han här?
Sir, inpiskaren är här!
Du måste byta om till lunchen.
–Howard? –Vad?
–Du har problem. –Jag röstade för!
Jag menar inte det.
Min månbas är hotad.
Annonserna emot var effektiva.
De vill ha skolor istället för en militärbas på månen.
Vi ska få dem att säga att månbasen masserar deras behov.
–Jag visste inte att de kunde det. –Den kan skydda oss.
Är det Pam Henry, astronauten? Herregud.
Du måste faktiskt gå nu. Inpiskaren är här.
–Kan du komma igen i morgon? –I morgon?
–Varför är du kvar? –Evenemanget är snart.
Hitta någon med ett gott ändamål som går att styra och kontrollera–
–och som stöder vår månbas.
–Den här veckan? –Var inte skolbarnen här?
De var tuffa. Jag vill inte att de kommer tillbaka.
Hitta nån. Månen är min kyrka.
Det är en särskild plats.
Landet förtjänar en militärbas där.
Hej. Jag har goda nyheter: Vi får en kaka av flickscouterna.
–Va? Aldrig. –Jo.
En flickscoutkaka? För månbasen?
Vet du hur stort det är? Som att bli ett världsarv.
Jag vet. Hur lyckades du?
Jag lovade dem Shakira till stormötet.
–Så ska det låta. –Jag måste jobba.
Bravo!
–Vi är glödheta! –Vi brinner!
–Hur fick han Shakira? –Kanske han fick henne, kanske inte.
–Huvudsaken är att scouterna är med. –Helhjärtat.
Han har väl fixat vargungarna också.
Du måste byta om.
Folk tycker det är spännande att den har varit i rymden tre gånger.
Kan du stänga dörren och ge mig lite privatliv?
Du måste skärpa dig. Jag kan byta ut dig hur lätt som helst.
Så fixa nån till mediaevenemanget. Stäng blixtlåset.
Jag vet. Urläskig. Det är ingen bra idé att ta folk som är oförberedda.
–Hur blir det med lunchen? –Jag är här.
Jag har jobbat för henne i 8 år på NASA, och 15 här.
Hon är lysande bara hon inte drar i väg själv.
–Mardröm. –Vad gör du?
Så gör som jag säger. Vi upprepar det inte.
Han tar inte ens emot oss.
Vet du vad? Vi ska gå in på nåt av de här kontoren–
–och presentera oss för nån annan.
–Min snopp tar livet av mig. –Åh nej.
Ursäkta språket, det är Keyshawns fel.
–Är det illa? –Det är svårt att gå. Det skaver.
Okej, gå till motellet.
Jag insisterar. Ta ett bad. Det finns säkert ismaskin.
–Det låter skönt. –Gå.
Klarar du dig? Jag förväntar mig en rapport.
Krya på dig.
Vi har möte här. Förlåt.
Jävla skitdemokrati. Jag ska slå sönder dig.
Mr Birdwell? Jag såg dig på tv. Du var jättebra, och äkta.
–Jag fick inte träffa dig i dag. –Det var hektiskt i dag.
–Du har väldigt lena händer. –Tack. Jag åker rullskridskor.
Ibland kan vinden göra huden len eller sträv. Jag vet inte.
Vad för dig hit?
Jag vill hjälpa folk med konstiga åkommor de inte har råd att bota.
–Det är väl sjukvård. –Kära nån. Det är svårhanterligt.
Det är ett jobbigt ämne, tyvärr.
Det tar lång tid. Lycka till.
Jag är bara en nybörjare, så...
Varför bjuder du in folk hit, då?
Jag vill ju hjälpa folk. Men det måste vara rätt sak vid rätt tid.
Det är inte så praktiskt. Jag försöker bara... Förlåt.
Jag är stressad. Alla de här kontoren–
–innehåller nån som säger vad jag ska göra.
Vad det är för dag och klockslag.
När de ber mig hoppa frågar jag hur högt. "Mr" eller "mrs..."
Precis. Oj. Det är det jag menar. Det är svårt att jobba för folket.
Det är svårt att ens få limstift till ungarna, till folks ungar.
Jag förstår inte. Jag försöker...
–Jag hade inte alls tänkt göra så. –Jag förstår. Rockstjärnestatusen...
–Det var opassande. –Där, ja. Men inte här inne.
Du gjorde inget fel.
–Där? –Se upp för..
–Förlåt. Åh, ja. –Åh, du.
–Har du en... –Ja, vänta, mina händer...
Åh gud, vänta.
Orgasmer existerar. Hurra.
Jag har haft riktigt bra sex, men det här var något helt nytt.
Herregud, jag är en snuskig spikslyna.
Vad är det?
Jag har en spik här, som får mig att göra konstigheter.
Nu gjorde den mig lättfotad. Fan också.
Du har alltså en spik i huvudet som gör dig till en hora?
Ja. Vad har du för ursäkt?
Ursäkt? Det var ett fall av bra timing och tur.
Normalt skulle jag aldrig ha gjort nåt sånt.
Det kan inte bara vara spiken. Jag har charm.
–Ja, men det var spiken. –Jag kan inte hålla med.
–Och nu måste jag gå. –Va? Vänta!
Problemet då? Vi ska göra det till en idé.
Hur blir det med det, herrn?
Vad blev det av det?
Du är tilltalande!
Förut trodde jag att du var ett okontrollerbart problem.
Men nu är du... tjejen med en spik i huvudet.
Och det är väldigt intressant och mänskligt.
Har du varit på ett månbasevenemang?
Det tror jag inte.
Jag bjuder in dig till ett, där du kan hjälpa oss. Okej?
Jag trodde jag behövde hjälp.
–Nej. Här måste man ge för att få. –Hade vi inte just sex?
Jag menade ge och ta i politisk bemärkelse.
Du hjälper mig med månbasen och jag hjälper dig med vårdförslaget.
–Jag vet inget om nån månbas. –Den gör oss trygga och osprängda.
–Och den ligger på månen. –Vad gör en militär månbas?
Den gör oss trygga och osprängda, och ligger på månen.
Om vi stöder det, hjälper han oss.
Så funkar det. Vet du vad jag tycker är fantastiskt?
–Nej, vad, Norm? –Det är otroligt...
att ett kort samtal ledde till allt det här.
En liten pratstund. Det är ovanligt för folk här att...
Så var det. Jag är ingen lögnare som ljuger.
–Det sa jag inte. –Bra. För det är jag inte.
Har du ändrat på nåt? Du ser så sexig ut. Är det nåt med håret?
–Jag har inget hår. –Jaha. Okej.
–Var har du varit? –Hängt med Rakeesha.
Aha. Så hon gillar players trots allt.
Jag har jobbat med ungdomar. Jag vet allt om sånt.
Oviktigt. Hon är stark och djup.
Och hon gillar att måla akvareller. Bam! Vad sa ni nu?
Oj. Är det ditt huvud på en vargkropp som gråter?
Hon ser mig som alfahannen, som hjälper svagare vargar.
Snygga skuggor. Så hon har sympati för din sjukdom?
–Jag sa inget. –Varför tror hon du är här?
För att stötta ledsna, skadade människor som ni.
Det är det hon ser i mig. Ni måste spela med, för jag är kär.
–Du tror ju inte på kärlek. –Jag börjar lära mig igen.
Krossa inte mitt nykläckta hjärta. Spela med i min lögn.
–Kärlek kräver ärlighet. –Rakeesha vill att jag ska leda.
Ser du de andra små vargarna?
Vem leder? Jag. Jag gråter för dig. Jag gråter för dig.
–Sakta ner! –Kan jag får prata med fru ledamot?
–Alice! –Titta, det är Howard.
–Hej! –Hej!
–Visst är det spännande? –Fantastiskt.
–Pastor Norm. –Angenämt.
–Och Keyshawn och Rakeesha. –Hej, Kanye och Shaniqua.
Hoppas du är redo att prata på tv.
Skulle jag förbereda nåt?
Kanye? Jag heter Keyshawn.
Tala som en skadad som behöver skydd, och ber om att få det från månbasen.
Hur exakt ska månbasen hjälpa oss?
Vi måste bli skyddade och...
Trygga och osprängda.
Ja, men exakt hur hjälper månbasen oss just nu?
–Bra fråga. –Tja, vi ber ledarna...
fästa en liten vårdlag på det stora månbasförslaget, okej?
Som en liten satellit som obemärkt snurrar kring månen.
–Så ska det låta. –Slugt.
Ja. Vem vill träffa Pam Henry Hendrickson?
Astronauten och inpiskaren. Följ med.
Varför kallade han mig Kanye?
Fru ledamot! Det här är Alice Eckle.
–Pam Henry Hendrickson. –Kan du signera mitt kort?
Jag har följt dig sen sexan.
Åh, vad trevligt.
Precis som stor–sacajawea Marsha Weber.
–Stor–vad? –Sacajawea. Sexan.
–Är du folkvald? –Nej, jag har en spik i huvudet...
som kanske blir botad av den lilla lagen.
–Vi fick Shakira. Grymt, va? –Absolut.
Men vi ska helst fokusera på månbasen.
–Visst? –Ja. Mycket bra.
Alice ska faktiskt också hålla tal.
–Härligt. Men hon ska tala nu. –Nu kör, vi, Marsha.
Marsha Weber, vill du ha en månbas?
Vi vill vandra medan de vaktar från himlen.
Månbaser äger!
Nej, hitåt. Så där.
Kameran är där, och månbasen här bakom.
Prata om det vi sa först, och inte efteråt, okej?
Titta vad nervös jag är. Beredd? Du är jättefin.
Jättevacker.
–Jag tror på dig. –Gör du? Ja.
Jag har en spik i huvudet, så jag behöver en månbas. Hurså?
Jag har inte råd med operation.
Så min ledamot med löjligt vita tänder som är en äkta person kämpar hårt–
–för att få färglim till barnen i sitt distrikt–
–kommer att hjälpa dem och mig.
Han ska hjälpa alla med den militära månbasen. Hur då?
Först av allt så skyddar den oss. Månen blir som en delstat.
Den gör oss trygga och osprängda så vi får bättre vård och lim.
Så går det till. Det viktigaste först. Heja månbasen.
–Hoppas jag var lika bra som du. –Det var du.
Du var jätteduktig. Alla älskade det.
–Hit med kardan. –Tack!
Åh nej, styr spiken, styr spiken.
Alice, grattis. Vi borde fira.
Ja, vi skaffar sprit!
Det var ett skämt, vilken stereotypi. Men på allvar.
–Okej. –Okej.
Nu ska vi ta dem!
Man ska aldrig sluta kämpa.
Det var just vad vi gjorde.
Och titta vem som var med på tv utan att få en panikattack.
"Vi har starkt stöd för månbasen."
"Grattis! Talmannen är intresserad."
"Ta med spiktjejen för fotografering på morgonen."
–Tufft! –Det är... ja, i morgon.
–Tufft, tjejen. –Galet!
Vi går dit tillsammans, allihopa.
–Spännande! –Det är det här vi kom hit för.
Vi har fest!
–Bumpa! –Nej, nej, det är inget för Keyshawn.
–Vi går till Benihana's! –Benihana!
–Jag vill gå! –Vi stannar här!
Säkert? Det blir magiskt.
–Vi kan göra stordåd. –Ja!
–Inom politiken. –Okej, ja.
Herregud. Gick det bra?
Jag känner ju inte dig. Inte på riktigt.
Inte detaljerna. Du är sluten.
Ja, jag är sluten. Du vet...
Det är svårt att öppna sig.
Man måste akta sig här i stan.
Jag kan inte svika alla som valde mig. Jag får inte misslyckas.
Vad är det där? Det var därför jag läste juridik.
Jag ville bli skogvaktare. Det var min hemliga dröm.
Men ingen förstod. Det verkar bara fel.
Oj. Det här är häftigt.
–Nej. –Det är jättebra att du öppnar dig.
Jag råkade precis ut för en bruten förlovning. Jag förlorade allt.
Och nu är jag kasserad.
–Jag är nån trasig tjej. –Nej!
Får jag nånsin ett lyckligt liv igen?
Jo! Önskar inte du att det fanns en tidsmaskin?
–Jo. –Sexan var mitt livs bästa år.
–Camping. –Skridskor.
Jag älskade skogen, och skogen älskade mig.
–Att gråta känns bra. –Det är bra.
Jag gråter aldrig. Det är som en fantastisk...
–...nummer två. –Vi är bättre än en tidsmaskin.
Tillsammans kan vi göra saker bra igen.
Jag bad att någon eller något skulle dyka upp.
Göra mig annorlunda, bättre, få mig att våga... Och bli mer äkta.
Och modig. Som en skogvaktare, du vet.
Jag tror det är du.
Det är vi.
Jag har aldrig träffat en kille som tänker på sånt.
Jag kanske kan bli lyckligare än förr.
Jag gillar dig på riktigt nu, inte på grund av spiken.
Den ofrivilliga sexgrejen försvann av slaget–
–...och nu är det frivilligt. –Jag är också frivillig.
–Vi måste lära känna varandra bättre. –Okej, till exempel?
–Hurdana är dina föräldrar? –Hurdana är dina?
Rörmokare och sekreterare. Jag älskar dem.
Mina är skatteadvokater. Jag älskar dem och hatar skatter. Vad mer?
–Hade du nåt husdjur som barn? –En hund, Coconut.
–En svart hund, Bojangles. –Okej. Bra.
–God morgon! –Jag mår jättebra.
Jag också.
Jag längtar efter att få börja på lagförslaget i dag. Tänk att det händer!
Här är scouternas Månbaskaka.
Min familj är min glädje, men jag älskar mitt jobb.
Många ledare har kommit härifrån–
–och nu stor–sacaju... wea av flickgrejerna.
–Scouterna. –Scouterna. Flickscouterna.
Jag tröttnar aldrig på de här. Vad är det i dem?
Macadamianötter, valnötter och choklad. De står för olika stridsspetsar.
–Nu blir det min månbas. –Du trodde att det skulle bli katastrof.
–Nu när det är fixat är det din idé? –Så går det till i storstan, Pam Henry.
Får jag presentera miss Eckle från mitt distrikt?
Tack för hjälpen. Du talade till folket i går kväll–
–och nu kommer min månbas att gå igenom.
Jag drömde länge om att en galaktisk utpost skulle skydda oss alla.
Efter att jag drömde om det.
Alla drömde nog om det. Ska vi ta bilden?
–Får mina vänner vara med? –Självfallet.
–Jaså, de vännerna. –Howie! Hej.
Jag är en profet för alla som saknar försäkring.
Som man ser på den här målningen av min vackra kvinna.
–Är det jag? –Det är ditt svarta jag, vännen.
–Grymt! –Nu tar vi bilden.
–Varför sitter du i damsadel? –Skönt att sitta.
Tyvärr har vi inte tid med sånt.
–De är nog lite förvirrade. –Ja, ni är säkert förvirrade.
Vi skulle ju fästa vårt lilla lagförslag vid det stora om månbasgrejen.
Som satelliter i omlopp kring månen.
Tack vare tv–grejen i går, som vi sa. Det var inte förvirrande.
Det var nog inte bokstavligt talat.
–Hur, då? –Som en lögn?
–Gud gillar inte lögner. –Så sant.
Så går det till i Washington. Hör ni, jag har ett viktigt möte i Vita huset.
Och jag skulle väldigt gärna fortsätta diskutera det här med er...
Jag skulle ju följa med. Hur kan du gå utan mig? Det var min idé.
För att det bara är mellan mig och presidenten.
–Om vi verkligen ordnade Shakira, då? –Va?
–Vad är Shakira? –Tänk om vi verkligen gjorde Alices lag?
–Alices lag. Jaha. –Alices lag.
Nåt litet. Nåt specifikt. Inget kontroversiellt.
–Bara ett tillägg till månbasprojektet. –Varför sa han "verkligen boka Shakira"?
–Vem är Shakira? –Intressanta, men vi hinner inte.
–Hon gillar inte när andra får idéer. –Nej, jag älskar det!
Och processen, som kräver tid och kompromisser.
–Precis som i kärlek funkar det aldrig. –Jag menar inte oss.
–Tyvärr. En annan gång. –Vad händer?
Vi får ingen hjälp och ingen Shakira.
–Är det sant? Kommer inte Shakira? –Jodå.
Visst blir det en Shakira. Eller Shakira–saker att köpa.
Om jag inte får bevis, blir det presskonferens om–
–hur kongressen blåste oss. Då får ni se på fan.
Nu lugnar vi oss, Marsha.
–Bort, Judas. – Starta scoutlarmet. –Nej!
Scouter!
Andas, herr ledamot!
Andas!
–Jag kan Heimlich! Akta. –Åh herre...
Förlåt! Vi gör som ni vill.
–Mes! –Han kvävs! Skaffa hjälp!
–Ambulansen är på väg. –Han kvävs på grund av dig.
Vi måste öppna luftvägarna.
–Gör nåt! –Han vill inte.
–Herregud. Han dör. Öppna hans skjorta. –Va? Okej.
Undan!
Låt mig. Han är min chef!
Jag har alltid velat göra det här.
–Låt mig testa. Vänta. Min chef... –Låt honom hjälpa.
Han var min chef först.
–Den är sönder. –Det är den inte, du gör fel.
Stanna kvar, ordförande. Du är min mentor.
Vi ska inte förlora honom!
Oj.
Vad är det? Varför tittar du på det här?
–Alice är på tv. –Va? Vi skulle ju se Terminator.
–Undan. –Jag har gjort popcorn.
Det är kring 50 procents risk att jag inte kommer över henne.
–Den klättrar uppåt. Hon är otrolig. –Otrolig? Hennes huvud är skadat.
Okej, 65 procent. Men jag kanske fortfarande är kär i henne.
Jag tycker att dina siffror är skräp.
Ring mig, jag vet inte hur det kommer att sluta.
Mannen jag hoppades... Jag hoppades och bad...
Jag vill bara säga hur hemsk jag känner mig. Om inte defibrillatorn...
Det var inte defibrillatorns fel. Han kvävdes.
Att jag ber Gud om hjälp att gå i stora fotspår...
Vad gör hon här med sina underliga vänner?
Hon mår säkert dåligt över det som hände i går.
Ta hand om det.
–Okej. Tänk inte mer på det. –Tack.
Buck McCoy var realist. Han var min mentor.
Är du fortfarande konstig? Om du inte kan sluta...
–...låt mig vara. –Känner du dig skyldig?
–Varför skulle jag det? –Jag såg dig dra ur sladden.
Det är en hemsk anklagelse. Såg nån annan?
Nej, bara jag. Jag är den enda som känner till mordet.
Det var en skänk från ovan. Var inte jobbig.
Jag måste öva på mitt tal. Det här är min stund. Du måste stötta mig.
Han var min mentor.
Hej. Kan ni maka på er?
Tack.
–Vad? –Håll dig borta.
Tänk att jag litade på dig. Du skulle ta hand om mig.
Ja, jag ljög lite och jag fattade inte vad jag höll på med.
Jag drogs med i systemet. Det stämmer.
Men du inspirerade mig och jag kan bli arbetslös.
Jaha, och?
Handlade det om spiken? Vi ska ta bort den.
Kongressen får bra vård. Du får mitt presentkort.
–Är det som med Shakira, eller riktigt? –Det är ett riktigt kort.
–Mina vänner, då? –Vi vill också ha, amigo.
Är jag gjord av presentkort?
Jag har ett presentkort, och det får du.
Jag kan inte om inte alla får hjälp. Jag tänker större.
Jättebra, men du får inte igenom förslaget innan du dör, av spiken–
–eller av ålder. Jag bryr mig om dig. Jag vill inte se dig död, okej?
Om det inte går suger verkligen mitt land.
Det är omöj...
Det går inte, om inte nåt dramatiskt händer.
Talmannen har kvävts, så det är nog slut på dramatiken.
Titta här.
Vad gör du? Vänta. Nej. Sluta!
Den här mannen var en stor hjälte.
Va?
Vilken amerikansk hjälte han var. Kom igen.
Åh, Gud.
Ja.
Kom igen, hör ni.
Tack.
–Tack ska du ha. –Jag vet.
Han var otrolig. Jag älskade honom. Han förändrade mitt liv.
–Tack. –Kramar hon änkan?
Nej. Änkan kramar mig.
–Jag ska säga sanningen om honom. –Tack.
–Jag vill krama dig. –Nej. Hon ska säga sanningen.
Det ska hon inte. Hon kände inte Buck.
Inte du heller. Du ville bara ha hans jobb och nu har du det. Sitt ner.
En sorglig händelse har samlat oss idag.
Ni undrar nog vem jag är. Ingen särskild, bara en medborgare–
–som McCoy tog sig tid att träffa.
På sista dagen i sitt liv.
För han var en givmild man som brydde sig.
Jag var där. Jag var där när han dog.
Vi använde Heimlich för att få kakbitarna ur hans hals.
Men det var räckte inte, och skulden är min.
–Det är den inte. –Jo, jag tar på mig skulden.
Jag har en spik i huvudet som jag inte har råd att ta bort.
Den kan döda mig när som helst.
Men han var en man–
–som jag har fått veta krossade alla lagförslag om vård han kunde–
–under sina trettioett år i karriären.
Men vet ni vad hans sista ord i livet var?
Jag vet. För han sa dem till mig.
Han sa... Han sa: "Alice" –.
"Om en kongressledamot hade haft en spik i huvudet–"
"–så hade kongressen betalat för att få ut den." Så sa han.
Kongressen skulle ha betalat för det.
Varför visas inte alla amerikaner den värdigheten? Varför?
Varför inte? "Det är orättvist", sa han. Och han sa...
"Vi struntar i månbasen. Vi har redan massvis med försvar."
"Det är viktigare med akutvårdslagen."
Han bytte ståndpunkt.
Det är sant. Jag visste att han alltid hade det i sig.
–Min man hade ett stort hjärta. –Ja, det hade han.
Det var han. Nu gör vi det. Det var hans sista önskan.
Vi gör det Buck McCoys skull.
–Ja. –Ja.
Tack. Tack.
Ja!
Ja.
–Berätta om skadan! –Vad mer sa han?
Var det en spikpistol?
–Var är Howard? –Där.
–Där är han.
Howard!
–Ville han legalisera marijuana? –Och stamceller?
Jag vet inte. Jag vet inte. Kanske ja till medicinsk marijuana.
Sätt er!
Buck McCoy var många saker, men inte sentimental.
Vad tyckte du om den dramatiken?
Du var fantastisk. Det var som politisk karate.
Du kapade en politisk karriär...
–...och förde över kraften till vår sak. –Eller hur?
Du inspirerar. Du är en otrolig lögnare av rätt orsaker.
Du lärde mig att ljuga när du ljög för mig.
–Du är bättre. –Nej, du ljuger bättre.
–Nej. –Du är bättre.
Du är bättre. Bland de allra bästa.
Är du fortfarande arg på mig?
Nej, du var inte dig själv just då.
Vi inspirerar absolut varandra, och...
Jag tror jag är kär i dig.
Jag tror jag är kär i dig också.
Alice, du var uppfylld av den Helige Ande.
Du skapade magi. Det är svårt. Jag har klantat mig många gånger.
–Men du svävade. –Kunde inte har gjort det bättre själv.
Alice, alla vill träffa dig.
Pam Henry vill träffa dig, men på ett dåligt, läskigt sätt.
–Läskigt. –Varför då?
Vi spöade en toppolitiker och dödade en annan.
Pam Henry spelar hårt. Hon tar inga fångar.
Hon kommer att smeta ut oss på golvet.
Det blir inte kul, Beach Boys.
Okej, men vi kan slå henne.
–Vi kör. –Ja.
Kanske. Jag vill säga att jag älskar dig.
Jag vill vara en som kämpar–
–för dig och alla ledsna, skadade utan pengar.
Du är en bra man.
–Tack, Norm. –Howard, vad gör du?
Det är en enorm grej att gå emot partiet och alla som hjälpt mig.
Så jag måste fundera en liten stund.
Du kan inte dra. Du ska lägga fram förslaget.
Och vara med mig och så. Howard, kom igen. Vi är ett team.
Jag kommer att vara där. Jag svär på mitt liv.
Howard, Pam Henry vill träffa dig genast.
Säg till henne att jag kommer. Jag svär på mitt liv.
"Långt bort skulle jag fly, och slå mig ner i ödemarken." Psalm 55.
"Vissa blir spritt språngande galna och sviker dig." Faster Veena, –87.
Han är komplex och fin och kommer inte att svika mig.
I egenskap av alla scouters stor–sacajawea–
–ber jag om ursäkt för att vi inte får Shakira, som jag lovade.
Som hämnd på dem som ljög och svek oss vänder vi oss mot kongressen–
–för att få ut spiken, för Alice och alla med liknande problem.
Det här är Alice. Vi välkomnar henne till scouterna.
Om du campar med scouterna och råkar få en yxa i lårbenet–
–eller om du bränner dig på lägerelden–
–så kommer du att skyddas av lagen, även om din familj är oförsäkrad.
En ny kaka ersätter den farliga Månbaskakan som vi har slutat sälja.
Alices mjuka Spik–i–huvudet–kaka.
Med den samlar vi stöd för vår lag.
–Instämmer. –Instämmer.
EN KAKARMÉ UPPSTÅR
Scouterna stjäl förstasidan från månbasen.
Och de campar vid Kapitolium.
–Allt handlar om Alices lag. –Vi måste göra nåt.
–Jag har använt giftsprej. –Nåt måste vi göra för att kuva dem.
–Vi dödar dem. –Slutdiskuterat. Nu fokuserar vi.
Har de verkligen en populär internetvideo?
–Den är väldigt populär och gör skada. –Fördömt.
Hon har en spik i huvudet, och en rutten försäkring.
Vi har inget val: det blir hemmaoperation. Skalpell. Fort!
Hon blöder!
Men vi har åtminstone en månbas!
De kan göra vad de vill på YouTube. Jag ska stoppa förslaget.
–Howard har gömt sig. –Han mittemot som gillar vård, då?
Enkel match. Jag har lockat dem med multikulti–regnbågspaketet–
–och de var överlyckliga.
Men scouterna är tuffa. Vi behöver nåt starkt för att stoppa dem.
Vänta.
Jag har nåt.
–Där har vi pasta primavera. –Extra stark.
Vissa vill höja skatten för att bekosta socialistvård.
De kanske är ett problem för att de är lesbiska.
Marsha Weber är ledare i Alice Eckles rörelse.
Uppvuxen i en lesbisk sekt med den här kvinnan. Hon sprider lesbianism–
–från dörr till dörr via flickscouterna.
Marsha Weber har påverkat i många år.
Stoppa gaygiftet. Protestera mot det vådliga vårdförslaget.
Det har kommit mer zinkspat mot gifteken. Gå till första hjälp–tältet.
–...lesbiska. –Inte vet jag om det är sant.
Bara det inte skadar för mycket. Jag stöttar dig.
–Berätta om din tragiska lesbiskhet. –Åh nej!
–Håll mig inte i handen. –Hallå, håll ihop, tjejer.
Jag ska hitta den som gjorde reklamen mot en 9–årig tjej. Den var vidrig.
Men jag stöder inte på något sätt barnlesbianism. Tack.
–Jag behöver ett tecken. –Alla är vilsna.
Kongressen är tillbaka, men inte Howard. Henry har skrämt våra sponsorer.
–Det svartnar för ögonen hela tiden. –Tack.
–Har ni några spår av Howard? –En del kreditkortsköp...
–...men de tappade spåret i Virginia. –Gud.
–Jag förstod "Howard". –Alice!
–Din gullige kille är här. –Howard.
Scott?
–Vad gör du här? –Ger dig lite mat.
En ostburgare med salsapommes. Kanske lite kalla, men...
Det smakar ändå hemma.
–Längtar du inte hem? –Det är klart.
Jag är ledsen att jag klantade mig. Du är...
Du är mycket att hantera. Jag var inte redo, men nu är jag det.
Jag är stolt över dig. Kom, vi kan vara på Rusty's om tio timmar...
–Det är mycket att ta in. Läskigt. –Jag vill inte skrämma dig.
Jag finns här. Det blir tufft. Enligt enkäterna är du död.
Vänta nu. Ingen vet de siffrorna som inte sitter i kongressen.
–Har nån övertalat dig till det här? –Nej!
En av scouterna sa det när jag kom.
Det är lögn! Han dök upp...
Håll mun! Det är inte sant, vi pratade lite. Stick!
Okej. Det var Pam Henry. Jag ljuger inte så bra.
Men de skulle befordra mig och ge oss ny utrustning, bara jag fick hem dig.
Och jag vill ju ha hem dig.
De jävlarna. Och min skada då, Scott?
–Och alla som jag försöker hjälpa här? –Tja...
–Var är killen som tänker längre? –Det är jag. Jag vill vara han. Snälla.
Ge mig en chans. Jag vill ge dig massage och bada badkar.
Jag tar din sak till lokalpolitikerna. Kom tillbaka.
–Snälla. Snälla, sluta. –Jag saknar dig.
–Min honungskaka. –Gud.
–Honungskaka. –Sluta.
Jag lärde mig det för din skull. Jag vill stötta dig. Vad behöver du?
–En sponsor. –Får vi vara i fred?
–Det stämmer. –Åh nej. Kokain? Metamfetamin?
Inte till avgiftning, till lagförslaget!
Vårt enda hopp har försvunnit i Virginia.
–Låt mig hjälpa. Vad heter han? –Howard Birdwell.
Jag kan hitta honom via polisens brödraskap.
Om du gör det är jag tacksam i resten av mitt liv.
Resten av vårt liv.
Tillsammans. Så ska det bli. Jag ska hitta killen.
Gift dig med honom även om Howard kommer tillbaka.
Har inte du nåt annat att göra?
Scott Beardsley, polis i Indiana.
Jag anropar alla för en efterlysning på Howard Birdwell.
Regeringsplåtar, G9575. Aktivera LoJack Alpha Bravo 649. Kom.
–Uppfattat, Beardsley. Kom. –Klart slut. Läget, tjejer?
Var är Howard Birdwell?
Det är bäst att du väntar här.
–Du, Howard. Det är nån kille här. –Va?
Jag är Birdwell. Vad står på?
Vad är det här? Nån sexsekt? Vad är grejen?
Det är en andlig mansgrupp. Kan jag hjälpa dig med nåt?
–Jag är här för att ta dig till Alice. –Nej, jag kan inte.
–Vad menar du? Varför inte? –Jag har inte hittat hela min kärna.
Vad det än betyder, räcker en halvtimme?
Jag gör det så fort jag kan.
Men det delas inte ut kärnor hipp som happ. Det är äkta.
Mycket hänger på shamancirkeln.
–Vad då–cirkeln? –Det är ett prov...
Hallå, släpp honom.
Det är det här han kom för.
–Förstör honom inte. –Undan. Jag vill se vad jag tål.
Akta. Sikta på benen. Ställ dig upp!
Låtsas ta huvudet men slå på kroppen.
Du får inte bli skadad. Du behövs i Washington.
–Låt mig göra det här. –Det är farligt att gå utan makttrofé.
Jag har aldrig varit med om det här–
–men ta de där utan lov från nån. Inte av hornen eller skynkena.
Gör det på egna villkor. Så blir du man.
Så ja! Så går det till.
Ja.
Okej, ja. Okej, okej.
Det räcker.
Det är en motgång för oss alla och ett hårt slag för mig.
Vi älskar dig, Alice.
Er kärlek har inte svikit mig, även om min kille gjorde det.
Men jag tror vi får nöja oss–
–utan att lägga fram förslaget. –Nej!
Jag är eldkrigaren!
Herregud. Herregud.
Howard. Howard.
Jag är eldkrigaren!
Jag är Howard Birdwell, kongressledamot.
Jag håller ett par älgkulor som ger mig kraft att lämna partiet–
–och bli självständig, vilket kan förstöra min karriär.
I morgon lägger jag fram ett lagförslag–
–som ska ge alla grundläggande akutvård.
Speciellt åt henne som slog en spik i mitt hjärta.
Hallå, hallå, nej, nej, nej.
–Hon är min. Gå inte ifrån manus. –Scott, snälla.
–Det är fel. Han är eldkrigare. –Så du är ihop med den antilopen?
Han som sprang runt i skogen i blöja? Han?
Du klarade eldringen tack vare mig.
–Jag klarade tre eldprov innan du kom. –Jag räddade dig.
Scott. Han gav mig min första orgasm.
–Vad är en orgasm? –Vad sjutton?
Va?
Och hennes andra.
Förlåt att jag inte sa nåt, men då skulle du inte ha hämtat honom.
–Så du utnyttjade mig. –Jag har väl lärt mig ett par...
–...manipulationstekniker här. –Av mig.
–Förlåt, Scott. Det är inte lätt. –Nej.
Du kommer alltid att nästan ha gift mig med dig.
–Howard är killen som ser helheten. –Är han helhetskillen?
Han är inte en hel man och han kommer att svika dig.
Märk mina ord. Jag väntar på dig, för jag är stark.
–Eller hur, tjejer? –Scott är för söt!
–Howard är sötare. –Nej, Scott!
Jag är inte nån bebis som måste räddas ur eldringen.
–Howard. –Scott.
Här, Scott.
Kom igen, allihopa. Vakna!
Okej.
–Alice! Hej, tjejen. –Alice.
Skynda på.
Gör din grej, tjejen.
–Rätt häftigt, va? –Ja.
Herregud. Där är hon. Hur får vi nåt gjort med henne som talman?
Vi får se hur det går.
I egenskap av inpiskare och talman i representanthuset–
–förklarar jag den hundrationde kongressen öppnad.
Nu när kongressen inleds, vill jag visa–
–hur rättvis jag är, så att ni minns det när vi bekräftar min plats nästa vecka.
Med det i åtanke: finns det några nyheter?
Fru talman, jag vill föreslå en vådlig vårdlag för alla amerikaner!
Ja!
Ordning. Ordning, tack. Vi har en motion på golvet.
Fru talman, vänta.
I min hand har jag avslöjanden som kan påverka mr Birdwells lagförslag.
–Det är högst... –Vad har de?
Jag vet inte. Jag har ingen aning.
–Jag... –Det tycks vara ett skriftligt intyg...
på att mr Birdwell lovade en lobbyist–
–för nio månader sen, att lägga fram ett förslag...
–...i utbyte mot sexuella tjänster. –Jag gjorde inte det.
Mönstret fortsätter i dag med mr Birdwells tramsiga förslag.
Det är chockerande att nån kan köpa en ledamots inflytande med sex.
–Inget av det är sant. –Tydligen har vi kvinnan här.
–Hej. –En sån lobbyist har jag aldrig haft.
Det var något!
Bara ledamöter får tala till kongressen.
Det är ovanligt, men jag tillåter det.
Anklagelserna är allvarliga och du har slösat mycket.
Vilket förslag använde du din kropp för att få mr Birdwell att lägga fram?
Han hjälpte min klient med vapenfabriker–
–i reservat för utrotningshotade ugglor.
Jag fick höra att enda sättet att få pengar till bra skolgrejer–
–var att lägga det i nåt privatavtal, som visade sig vara en vapenfabrik.
Mr Birdwells övertygelse kan visst köpas lätt med ett par fina ben.
Du försökte göra nåt bra men drogs med av systemet.
–En kvinna spelar ingen roll. –Hon är inte den enda Birdman legat med.
–Howard. –Du har god smak, unge man.
Den här kvinnan fick mr Birdwell att lägga fram ett förslag om...
–Dynamitfiske. –Ditt monster!
I förorenade sjöar med giftig fisk! Jag var tvungen...
–...för att få fram limfrågan. –Vem bryr sig?
–Ja, det funkar. –Snälla.
–Alice. –Alice, mår du bra?
–Vänta. –Jag är ingens verktyg.
Jag försökte göra nåt bra.
Jag tvingades stöda de andra förslagen.
Precis som du gör i dag. Bara för att få ihop det med en sexig servitris.
Det är annorlunda.
Du säljer ditt inflytande vartsomhelst. Du står där med slinkan.
–Det låter som etiska anklagelser. –Ja, tyvärr.
–Han förtjänar det. –Scott, sluta!
–Fru talman, jag vill säga nåt. –Det är tyvärr inte tillåtet.
–Regler är regler. –De andra fick det. Varför inte hon?
Annars kan inte jag ta mig ur skiten. Och andras jobbiga situationer.
Alla strider kräver rättvisa.
Du sa själv att vi minns ditt beteende imorgon när vi röstar om din position.
–Instämmer. –Instämmer.
En minut. Okej.
Golvet är ditt i en minut.
–Jag ska gå. –Okej.
–Mår du bra? –Ja.
Va?
Förlåt.
Den här lagen... handlar om mer än en enda ledamot...
eller hans lobbyisthoror.
För vet ni vad? Alla har inte jättebra sjukvård–
–som ni har i Washington. Det räcker med en restaurang eller ett elverktyg.
Om man är oförsäkrad–
–eller till och med ruttet försäkrad...
så är man körd.
Som jag.
Eller han, eller han.
Och är det okej? Det är inte okej.
Det här är väl USA? Vi gör rätt här, och vi tar hand om folk.
Och vi tar hand om folk här.
Aj, mitt huvud. Det gör ont.
Det känns som om ansiktet ramlar av. Jag tror på... USA.
Alice.
Ja.
–Mår du bra? –Jag är lite yr.
–Okej. Du var fantastisk. –Var jag?
Bra gjort. Det var underbart.
–Fru talman, vi måste rösta. –Instämmer.
Rösta, rösta, rösta, rösta.
Okej. Vi röstar. Men kom ihåg:
Statsfinansierad vård höjer skatten och gör servicen usel.
Du hörde dem just. Jag tror att de kommer att göra rätt.
–Vad dramatiskt att höra alla rösta. –Visst.
Börja rösta.
–Men allt är elektroniskt nu. –Va?
Det tar inte lång tid.
ALICES VÅRDLAG
NEJ 397 JA 38
Röstningen är avslutad. Sjukvården förlorar, som vanligt.
–Jag mår inte bra. –Alice.
–Alice.
–Tror du att hon...?
–Ta en bild. –Det är som en cirkus.
–Mår du bra? –Bara bra.
Jag bryr mig om alla, även motståndare.
–Fru talman, vad var er... –Titta upp. En till.
–Fru talman, en till. Tack. –Fick jag den?
–Vänta, vart ska du? –Alice, vi hämtar ett glas vatten till.
–Vad vill du ha? –Jag är bara yr.
Jag behöver bara lite luft. Jag behöver luft.
Lugnt och fint.
–Hur mår du? –Lite yr, men det blir bättre.
–Alice, jag fattar inte att det hände. –Marsha.
–Jag är ledsen. Det blev inte så. –Jag är tillbaka där jag började.
Vem vet när vi blir botade nu?
Du är ingen ledare. Du har ljugit hela tiden.
Det är därför jag inte får komma nära, för du har...
en utstående babianrumpa.
–Berätta. Berätta. –Det är sant.
Men Norm och Alice sa att du skulle älska mig ändå.
Lögnerna är slut. Kärleken kan börja.
Faktiskt...
är det avgörande. Förlåt, Keyshawn. Jag kan inte vara med dig.
Efter allt det här är jag rätt säker på att vi är ensamma i universum.
Jag har väntat på ett tecken jag aldrig får.
Nu för vi bara hem Alice.
Nu när du är känd borde du lätt kunna få hjälp.
Men Norm, då? Och Keyshawn?
Och alla de andra? Jag ville hjälpa dem.
–Och var är Howard? –Tänk inte på det nu.
–Vad menar du? –Inga överraskningar där.
Va?
De är ödlor. De ömsar skinn och äter upp sina ungar.
Dags att åka hem till ett riktigt liv.
–Jag vet inte. –En slav blir kul. Om han ångrar sig.
Det gör han. Vänta och se.
–Det blir en tillgång. –Okej.
Tack. Du kommer inte att ångra dig.
Ordning. Vi har ett viktigt uttalande av ledamot Birdwell.
Tack, fru talman.
Först av allt var det ett dumdristigt misstag av mig att lämna mitt parti.
Det samma gäller det vådliga vårdförslaget.
Tur att det inte godkändes.
Jag var förtrollad av en kvinna, vilket fru talman i dag visade är min svaghet.
Jag ber ödmjukt mina kollegor–
–förlåta min galenskap och ta mig tillbaka in i deras starka parti.
Det är mycket bättre än de partilösa. Hur många finns det ens? Tre?
–Det är inget parti. Nu gör vi månbasen! –Ja!
Hur kunde du, Howard?
Vidare vill jag visa lojalitet till bortgångne talman McCoy–
–genom att byta namn på vår gymnastiksal–
–...till McCoys minnessal. –Instämmer.
Välkommen tillbaka, Howard.
Jag vill bort så snabbt det går.
Om det är nån tröst, sa kvinnorna att Howard var så där i sängen.
–Är du klar? –Ja, nästan.
Jag hjälper till. Du lärde dig mycket om hemska lögnare.
Blev kaotiskt efter att ett hemligt tillägg smögs in.
En version av vårdavtalet smögs in i renoveringsförslaget–
–av den ökände ledamoten Howard Birdwell.
–Det är ett tecken! –Pam Henry Hendrickson kommenterar.
Hur kan ni låta bli att faktiskt läsa lagförslaget?
Jag hinner naturligtvis inte läsa allt.
Min kanslichef brukar läsa åt mig. Men inte den här gången.
Det lömska tillägget ger bara akutvård i följande olycksfall:
–en spik i huvudet, ett kollapsat anus, utdragen priapism–
– en yxa i lårbenet och brännskador av snacks. Andra får klara sig själva.
Är segern meningslös?
Den lilla, farliga lagen öppnar dörren för en lavin av socialistiska finanser.
–Glöm inte barnlesbianismen. –Häxa.
Vi godkände ändå månbasförslaget.
Tack. Bridwells lömskhet har lett till en tredje varning.
Han bör avgå självmant, innan han blir utsparkad.
Mr Birdwell är med oss direkt via satellit.
–Du ligger illa till. –De fick sin månbas...
–men de vill nog strimla mig, vilket de i princip redan har gjort.
–Var det värt det? –Ja! För att hjälpa allihopa...
ja, eller Alices vänner. Men särskilt Alice.
–Vi tittar inte på det här. Jag byter. –Undan!
Tom Sheffanally! Så tråkigt.
Frustrerande. Jag måste låtsas svika henne för att få det gjort.
Jag trodde han var en svikare!
–Men han är ingen förrädare mer. –För hennes dröm, som jag delar.
Hon inspirerar mig i allt från lagar–
–till kärlek, som är privat, men nu på tv. Jag måste säga det.
För om hon hörde mig, skulle hon sluta hata mig. Så...
Alice, jag vet inte om du tittar.
–Jag tittar. –Men allt var för din skull.
–Jag älskar dig. –Jag älskar dig med.
Det var 48 procents risk för det här–
–så jag behöll Brenda till 70 procent.
Är det därför du är på en parkering?
–Ja. Det är Alices motell. –Va?
Howard!
–Hej. –Hej.
Innan vi kommer till ringen–
–vill jag säga att det vi sökte fanns inom oss.
Men det är inte sant. Det var stökigare än så.
Sånt är livet ofta.
Vår brudgum får berätta vad som faktiskt krävdes.
Det krävdes ett garderobshångel, ett gäng scouter–
–en konstig mansgrupp som hittades av en polis–
–vansinniga halvlagligheter–
–Nåja... –Och en nyckfull Gud...
–...för att vi skulle stå här. –Japp.
De här sakerna får vår demokrati att fungera.
Ja. Mina byxor passar igen.
Det är sannerligen en glädjens dag.
Kan bruden och brudgummen kyssa varandra, tack?
Ja, Kanye!
Okej, kom igen!
Translation: BTI Studios.
Ursäkta, allihop. Jag vill utbringa en skål och fråga Howard nåt.
Jag visste att du var speciell...
–Aj! Mitt öga! –Se upp.
Åh, mitt öga.
Jag bjuder in dig till en militär modium...
Moodium mean base, spent too far.
Hon kommer att grilla oss på glöden... och det blir inte kul.
Det är ett prov...
Lysande.
Howard. Okej, okej. Fru talman...
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!